Det var en gång en vacker ung flicka som bodde i ett kallt hus i Skottland.
Huset var kallt för att någons farfar hade tagit livet av sig där.
En dag kom hans sonson på besök.
Han trodde att den unga flickan var en ängel som hade kommit till jorden.
Sonsonen jobbade mycket hårt.
Han läste och tänkte och ritade och skrev.
Han skrev en saga åt henne.
Hon var 12 år gammal.
Hennes mor och far var snälla-
-men hans var elaka.
När hon växte upp gifte han sig med henne.
- Kom. - Du kan inte gifta dig med honom.
Varför inte, när jag älskar honom så?
Han är berömd. Jag kommer aldrig att få se dig igen.
Var inte löjlig.
Du får komma till London.
London, Sophie. Äntligen får jag lämna Skottland-
-och du ska följa med.
Vi kommer att gå på fester i klänningar-
- och dansa med musiker och poeter och konstnärer-
-som kommer att vilja måla av dig.
- Verkligen? - Ja.
Det kommer att bli spännande. Kom.
Vi behöver mer löv åt våra kuddar.
- Får jag en rosa klänning? - Ja.
Naturen måste styra varje penseldrag.
Bara genom att visa henne som hon är-
-utan att välja eller nedvärdera något-
-kan ni blotta Guds sanning.
Kort sagt, mina herrar-
-måla vad ni ser.
Rita vad ni ser.
Vi tackar Gud för äktenskapets gåva-
- och ber om Guds nåd att äktenskapet kommer att berikas.
Och i Guds närvaro, inför dessa vittnen-
-förklarar jag er nu man och hustru.
- Var välsignade båda två. - Tack så mycket.
Mina vänner-
-betrakta mig inte som en konstnär-
- men som någon som ändå har fått en musa.
Betrakta den här mannen-
-som den lyckligaste av dödliga-
-själsbunden till er-
-från och med denna stund.
Sophie.
Vi ses i London.
Hej då.
Vet du vad som just slog mig?
Det här är första gången vi är helt ensamma.
Blunda.
Perfekt.
Blommor.
Sakta. Så ja, duktig häst.
- Varsågod, sir. - Tack, Alfred.
Välkomna till Denmark Hill.
Nej.
Välkomna hem.
George, där är du ju.
Här är din nya husmor.
Var inte blyg, ta henne i handen.
Han är en förträfflig man, full av visdomsord.
Säg åt dem att vi är här.
- Min käraste gosse. - Gratulerar.
- Min älskade gosse. - Gratulerar.
- Äntligen. - Välkommen till familjen.
Äntligen får vi träffa dig.
- Tack. - Jag hoppas resan gick bra?
Tågresan var hemskt lång och dragig-
- men alla obehag försvann när vi satte oss i din vagn.
Visst är det en bekväm vagn?
- Marknadens bästa. - Som en dunsäng.
- Kom. - John?
Frun har tappat upp ett bad åt honom.
Hon har saknat honom så.
Kom nu.
- Jag borde byta om. - Ja, givetvis...
...men det finns gott om tid till det.
Kom nu så ska du få se.
Den här-
-inköptes för att fira er vigsel.
Johns skrivande har gjort mr Turner så berömd.
Visste du att den här tavlan redan är värd betydligt mer?
Välsigna, Herre, denna mat framför oss-
- och gör oss medvetna om andras önskemål och behov.
Välsigna oss och skydda oss från ondo.
Visa oss vägen var dag.
Och tack, Herre-
- för att du tryggt har fört hem mitt hjärtas skatt.
- Amen. - Amen.
Du har väl repat dig, mrs Ruskin?
- Vi saknade dig på bröllopet. - Synd att du inte kom.
Strunt samma. Det är över nu.
Du ser lite smalare ut än förra året, kära du.
Jag har varit sjuk. Fars svårigheter har varit påfrestande för oss alla.
Den påfrestningen är över. Aldrig ska du sakna pengar igen.
Men du, min gosse-
-är något bastantare än när du for.
- Den skotska luften gjorde dig gott. - Nej.
Man kan inte vara frisk där.
Din hosta blir säkert långvarig.
Jag har blivit mycket bättre.
Och starkare.
Jag har börjat måla igen.
John målade av mig hela tiden.
Han måste ha förbrukat en förmögenhet i färg.
Självklart, med ett sådant motiv.
Till dig, kära du.
Som en välkomstgåva.
En av mina favoriter.
Du får den nu-
-eftersom du ändå skulle få ärva den.
Seså.
Låt henne.
Du vet hur mödrar är.
Ta en smutt.
God morgon, frun. Jag hoppas du har sovit?
Vad vill du ha?
Har alla andra redan ätit?
Ja, frun.
Kl. 07.00, varje morgon.
Ingen sa det till mig.
Jag hörde inte John.
Oroa dig inte, frun.
- Ägg? - Tack.
- Anna? - Ja, frun?
Vet du var John...
Var mr Ruskin är?
Han arbetar, frun.
Effie?
John.
Jag förstod att det här var ditt kontor...
Förlåt, den gick sönder.
Jag ser det. Det gör inget.
Sov du?
Jag tror det.
Jag såg på dig.
Sov inte du? Du var så trött.
Jo.
Efter ett tag.
Vad ska vi göra?
Vad gör folk som är gifta?
Jag är lika aningslös som du.
Men jag tror jag måste arbeta.
Då sätter jag mig och läser.
Du kommer att bli uttråkad här.
Du kan väl leta upp mor?
Hon behöver hjälp i trädgården.
God morgon.
God morgon, mitt barn.
Jag hoppas du har sovit.
Gott, tack.
Har du ätit frukost?
Det har jag, tack.
John sa att du behövde hjälp.
Jag? Åh, nej.
Jag låter aldrig någon röra mina rosor.
Då går jag och hjälper John.
Hjälper honom?
Med hans arbete.
Du kan inte hjälpa honom med det.
Jag kan göra anteckningar. Jag kan vässa hans pennor.
- Jag kan... - Kära du.
Det är ingen vanlig man du har gift dig med.
Och det bästa sättet, det enda sättet-
- du kan hjälpa honom på är att lämna honom i fred.
Lämna honom i fred?
Men vi är ju nygifta.
Om John får arbeta ostört-
-har han bäst chans att etablera sig.
Och du vill givetvis uppnå bästa möjliga ställning i samhället.
Vad ska jag göra då?
Jag har alltid funnit stor tillfredsställelse i mina rosor.
Och min bibel.
Sir, dessa unga konstnärer har nått-
-en kritisk fas i sina karriärer-
-en vändpunkt-
-från vilken de må förgås-
-eller uppnå verklig storhet.
Deras framtid beror på karaktären av den kritik-
-som deras verk måste utstå.
Vi kommer att bli sena.
Ett äktenskap handlar bara om att lära sig att vänta.
Hon är klar.
Dags att ta ett ord, tror jag.
Vi försöker att finna en sanning-
-och en enkelhet från en förgången tid.
En integritet som jag tror har gått förlorad nu.
Bringa akademin i vanrykte-
- vilket inte får och inte kommer att tillåtas.
Det finns ingen plats, sir, för dessa stötande-
- och deformerade verk på den här institutionens-
-helgade väggar.
Mina herrar, jag ber er.
Den här intressanta diskussionen kan fortsätta vid bordet.
Lady Eastlake.
Och jag säger att det åligger dig-
-sir Charles, som rektor på akademin-
- att skydda oss mot denna fulhet och förvirring.
Ta ner målningarna innan vi öppnar, jag ber dig.
Ge inte utlopp åt dem.
De är barnsliga kvacksalvare och amatörer.
Ta ner dem, sir. De vanhedrar dessa väggar.
Mina herrar, jag ber er.
Tack.
Vad är syftet med konst?
Menar han allvar?
Vad är syftet med konst?
Att idealisera? Att romantisera?
Nej, självklart inte.
Syftet med konst är att blotta sanningen.
Syftet är att blotta Gud.
Men inte genom karikatyr.
- Inte genom fulhet. - Låt honom tala.
Låt oss lyssna på honom.
Om Gud är naturens skapare-
-så skapade Gud även förruttnelse-
-och sjukdom och fulhet.
Jag kan inte förneka att mr Hunts Sylvia-
- inte är en person som Proteus, eller någon annan-
-sannolikt skulle förälska sig i.
Men sanning, ärlighet-
- dessa är viktigare saker än konventionell skönhet.
Förstår ni? Han målade vad han såg.
Men vad ser du, mr Ruskin?
Berätta vad du ser.
Jag ser bara eviga sanningar.
Jag ser Gud.
I dessa män, dessa visionärer-
- ser jag en konststil mer ädel än världen har sett-
-på 300 år.
Det är ju befängt. De är imitatörer.
Medeltida kopister.
Mr Ruskin.
Tror du att deras verk behagar Gud?
All stor konst-
-prisar Gud.
Om hans egen natur behagar honom så är det logiskt-
-att vi också gör det.
Jag finner den här böjelsen...
- ...bakåtblickande. - Mina herrar...
- ...ni har båda fel. - Bra sagt.
Det var en intressant fråga, uttryckt med mod.
Men strunta i Gud-
-vad tycker du om deras kluddar?
Jag vet inte.
Jag tycker bara om dem.
De fyller mig med lycka.
Jag minns inte när jag senast kände mig lycklig här.
En gräslig samling självbelåtna män.
Det är en sådan lättnad att höra en intelligent kvinna.
Trevligt att träffas. Jag är Eff...
Jag menar mrs John Ruskin.
Jag vet.
Och när du inte är mrs John Ruskin?
Jag är Elizabeth.
Jag är Eff... Jag menar Euphemia.
Absurt, eller hur?
Att förlora sitt eget namn och få sin mans-
- förnamn på köpet. Jag har inte det korset att bära.
Varför inte då?
- Lady Eastlake. - Tack.
Din man är...
Akademins rektor, ja. Tack.
Han fullständigt hatar tavlorna-
- men respekterar din mans åsikter, som jag respekterar dina.
Ni måste bjuda över oss.
Bra. Jag kommer inte att glömma det.
Det låter som det gick bra.
Ungefär som förväntat.
De har åtminstone gått med på att lämna kvar målningarna.
Lady Eastlake var så snäll.
Jag visste inte vem hon var först.
Lady Eastlake?
Gratulerar, John. Du har vunnit slaget.
Du måste vara stolt?
Jag vet knappt själv.
Det kommer att ta tre dagar för mig att repa mig.
Du har så många krav på dig från alla håll och kanter.
Alltid någon som vill något.
Det är outhärdligt för dig, älskling.
Mitt hjärtas skatt. Kom.
Jag glömde att säga...
Lady Eastlake bad oss att bjuda in dem på middag.
Middag, här?
Makarna Eastlake?
John?
Ja?
Vi är väl inte fattiga?
Fattiga?
Inte på långt när.
Varför frågar du?
Jag försäkrar mig bara om något.
Vad då?
Att vi har råd att skaffa barn.
Än är du bara ett barn själv.
Det är jag inte alls.
Jag är inget barn.
Jag är en gift kvinna.
När vi bor tillsammans som man och fru...
Vi är man och fru.
Jag vet, men ensamma.
Jag ska sköta om hushållet.
Vårt eget hushåll. Med en stor barnkammare.
I stan, för att bibehålla kontakt med samhället.
Jag ska ta hand om alla hushållssysslor.
Jag ska bli den fru du vill ha.
Kan jag hjälpa dig, frun?
Ja, Anna, tack.
Jag behöver nål och tråd till Johns skjorta.
Den behöver lappas.
Förlåt, frun-
-jag vet inte hur jag missade det.
Lämna den här, jag tar hand om det.
Jag tar hand om det.
Det har alltid varit mitt jobb att laga mr Ruskins kläder.
Inte längre.
Jag är hans fru.
Jag tar hand om hans saker.
Tack, Anna.
Som ni önskar, frun.
Kära du...
Jag är van att lappa kläder.
Skjortan blir så gott som ny.
När mor behövde något lagat-
-strumpor, blöjor-
-var det alltid mig hon bad.
John använder inte blöjor.
Nej, jag vet.
- Jag menade bara... - Kära du, du menar säkert väl...
...men antyd inte att vår son skulle använda stoppade strumpor.
Du glömmer var du är.
Givetvis inte. Förlåt mig.
Och du glömmer vem du är.
Anna.
John.
Mrs Ruskin säger att du ska ta det här.
Vad är det för något?
Frun. Hon svär vid det.
Vad är det i?
Jag vet inte, frun.
Hon vill förgifta mig. Jag tänker inte ta det.
Mrs Ruskin var mycket bestämd.
Lady Eastlake, sir Charles.
Ni hedrar oss.
Jag har förgäves försökt-
- att gratulera er son till hans underbara skriverier.
Det är bara eländigt svammel.
Och vi är här för att gratulera dig-
-till din fascinerande nya fru.
Ny för mig, i alla fall. Var är hon?
Chockade jag henne så djupt när vi träffades?
Ursäktar ni mig?
Naturligtvis.
Varför har hon inte klätt sig?
Kliv upp och klä på dig, nu.
Jag är sjuk. Mitt huvud...
Du är inte sjuk, du är bara kinkig. Du har fått medicin. Upp med dig nu.
Hon ska vara där nere om fem minuter-
-annars vill jag veta varför.
Euphemia, där är du ju.
Kära flicka, vad är det?
Du är vit i ansiktet.
Nej, jag mår helt bra.
Kom och sätt dig.
Sir Charles berättade just om-
- den lysande respons som Johns nya bok har fått.
Fortsätt, sir Charles.
Reaktionerna har varit överväldigande.
Han har kallats vår tids största lärare.
Förlåt mig, Charles-
- men flickan behöver inte höra om sin mans triumf nu.
Vad hon behöver är buljong och en säng.
Tror du det?
Euphemia, kära du, är du så sjuk?
Ursäkta mig. Kom.
Kom.
Det är bara huvudvärk, Ers nåd. Jag är så ledsen.
Det är nog snarare livet som gift.
Säg mig, Effie-
-har du någon att prata med?
Jag tror att jag har gjort ett misstag.
Jag trodde också det-
-när jag var nygift.
Början är alltid svår, kära du.
Men vi har inte börjat än.
De låter oss inte.
Ni kommer inte alltid att bo här.
Det här är ju ett tillfälligt arrangemang?
De vill ha honom här.
De har honom alltid för sig själva.
Visste du att han inte ens fick leka med andra barn när han var liten?
Hon bodde nära hans universitet och träffade honom varje dag.
Hon kommer aldrig att släppa honom.
Kära barn-
- det är orimligt för er att inte ha ett eget hem.
Tack för att du är så snäll.
Så, ja.
Du är en stark, klok flicka, och du kommer att hålla ut-
-men du måste sluta tänka-
-att du har begått ett misstag.
Men om jag har det då?
Då är det tyvärr-
- ett misstag du får leva med. Det går inte att ta tillbaka.
Nej.
Nej, givetvis inte.
Men du vet vad som naturligt kommer att ställa allt till rätta.
Barn.
De är limmet som håller ihop alla äktenskap.
Kan du någonsin förlåta mig?
Självklart.
Men om du tar mig dit igen ska jag låta slänga dig Themsen.
Din stackars mor är bestört.
Det fanns inget jag kunde göra.
Gud vet, vi har skyddat dig-
-med våra själar sedan din barndom-
- mot alla problem som hade kunnat hindra din talang-
-från att utvecklas.
Och ni har lyckats.
Men varje talang behöver sina beskyddare.
Och nu i kväll, för första gången-
-kommer akademins rektor-
- den största beskyddaren en konstnär kan önska sig-
-hem till oss.
Din fru är oförmögen eller ovillig-
-att anstränga sig så att det blir lyckat.
Karriärer har förstörts för mindre.
Jag är ledsen att jag är en besvikelse för er.
Du blev varnad för flickan-
-men valde att följa din egen väg.
Det är upp till dig att se till att det här inte leder till-
-att allt vi har önskat dig förstörs.
Du ser sorgsen ut. Du ville väl inte ha kaffe?
Nej, det var bara-
- det stackars flickebarnet jag ville träffa, och hon är inte lycklig.
Det var inte du heller i början.
Det är precis vad jag sa till henne.
- Bister var du. - Du var pompös.
- Sant. - Och reserverad.
Det här är mer komplicerat.
Hon måste på något sätt få honom ur deras grepp.
Du får dem att låta som drakar i en saga.
Gör jag? Det vill jag inte, men-
-det kanske stämmer ganska bra.
Vad sa han till dig om Venedig?
Han tar inte med sig sina föräldrar, hoppas jag.
John?
Tack för att du tog oss hit.
Lady Eastlake sa till mig.
Jag står henne till svars för...
Vi ska ta hand om dig.
Ni är så vänlig.
Åh, inte vänlig.
Det är inte ofta vi har nytt blod här.
Jag tänker skicka brev.
Ni kommer att bjudas till varje fest.
Jag ser-
-att du inte tycker om fester.
Jag är i Venedig för att arbeta.
För att skriva en ny bok.
Jag avskyr fester.
Det är omöjligt för mig att närvara på en fest utan tillbud.
Min fru får bli sällskap åt värdinnan.
Vad säger han?
Han hatar fester. Han vill inte träffa någon.
Men hon kan.
Har de ett förkläde?
Nej, vi behöver inget.
Min fru är en modell för anständighet.
Oroa dig inte, mr Ruskin.
De venetianska skvallertungorna kommer att tystas.
Om ni tillåter kan min mor och jag vara förkläden.
Vad då?
Vad säger alla?
De säger att din man ogillar nöjen-
-men att du inte gör det.
Jag skulle vilja...
Jag skulle vilja köpa lite ost.
Underbart.
Din accent är gudomlig. Säg det igen.
Igen.
Han bad om nio cent.
Ge honom de här mynten och säg att pengar inte är några problem-
- eftersom du är gift med Venedigs rikaste man.
Rafael, hon gav honom för mycket.
Upp med dig.
Inte ett öga-
-har sett denna prakt.
Titta här.
Det är som om vinden kunde ha mejslat ut den.
Titta så ömt.
Och den där-
-är helt annorlunda mot den här.
Visst är mångfalden förtjusande?
Ja.
Titta där nere.
Vad ser du?
Det är väldigt vackert.
Men på ett regelbundet sätt.
Ett enhetligt sätt.
Det är som en värld där alla träd har samma form-
- alla moln är lika stora, och alla människor-
-säger samma sak om och om igen.
Den är perfekt exekverad, men-
-men saknar helt den här-
-vackra ofullkomligheten.
Om ofullkomlighet är ditt ideal-
-måste du tycka att jag är vacker.
Titta vad jag hittade.
Över ett halvt liv sedan.
Minns du?
Varför håller hon på att bli ett träd?
Hon är nymfen Daphne.
Han är guden Apollo.
Hans åtrå för henne är överväldigande.
Han vill besitta hennes renhet.
Men hon-
-vill inte ha honom-
- och förvandlar sig till ett lagerträd för att fly.
- Det var ett smart trick. - Ja.
Nymfer är väldigt smarta.
Låt henne.
Var försiktig. En kvinna drunknade nyligen.
Lyssna på honom. Vem anlitade denna julande?
Se på henne, hon försöker verkligen.
Det är svårare än det ser ut.
Vad säger hon?
Åran är lätt att ro med. Varför betalar jag en gondoljär?
Hjälp mig. Nej, förresten.
Jag börjar få kläm på det.
Du jobbar redan.
Självklart.
Var det trevligt på balen?
Ja. Jag dansade och dansade.
Du frodas.
Jag skulle förgås.
Vad skriver du?
Att Venedig en gång var den sannaste, mest ärorika-
-mest kyska pärla, som Adams Eva-
- men att hon nu har fallit från den nåden.
Att hennes bortfall och korruption nästan har fullbordats.
Vad menar du?
Jag menar att hon en gång var en jungfru-
-och nu är hon en sköka-
-begiven enbart åt nöjen och vällust.
En vacker sköka-
-men en sköka icke desto mindre.
Var tysta. Vissa ligger och sover.
Lämna dem i fred.
Du var också ung en gång.
De där två är inte man och fru.
Hon är gift med engelsmannen.
Den galna?
Ser du? De pratar om oss.
Jag kallar dem "viskarna".
Det kommer att ryktas om vår dans på Rialto i dag.
Jag hoppas att din man är förberedd.
Min man kan inte höra viskningar.
Han är så högt ovanför dem.
Och jag glömmer aldrig min plikt mot honom.
Hur som helst, jag har ingen talang för intriger.
Vill du pröva? Det är ingen här.
Får jag?
Jättegärna.
Kom.
Bra.
Nej, handen såhär.
Kom.
Den här rörelsen.
Nej.
Nej, sluta.
Vänta.
Effie.
Är du tillbaka redan?
Ja.
Jag var trött.
Du kan väl gå och lägga dig?
Jag ska.
Mr Ruskin-
- råkar du veta vad det var för något i din mors medicin?
Det gör jag inte. Hon har alltid svurit vid den.
Jag tror att det var laudanum i den-
-en helt vettig behandling.
Men i det här fallet...
Hur länge har hon varit dålig?
Nästan hela tiden.
En ändlös serie lindrigare åkommor.
Men den här kulminerade för några månader sedan.
Och hur yttrade den sig?
Hysteri-
-hon såg saker-
-som växte från kroppen.
- Såsom? - Bara drömbilder...
- ...från en sjuk hjärna, doktorn... - Men ändå, såsom?
Organisk materia.
- Bark. - Trädbark?
- Precis. - Intressant.
Det är otvivelaktigt ett problem med nerverna.
Det förklarar håravfallet.
Håravfallet?
Har du inte sett det?
Här.
Och här.
Jag rekommenderar följande: Frisk luft, motion-
-en hälsosam miljö-
-kanske avskild från-
-mrs Ruskins påverkan.
Hon är från Skottland förstår jag?
Kanske vore en tid-
-i hennes fädernesland välgörande.
Jag ordinerar en järnmedicin åt henne.
- Och till dig... - Det är inget fel på mig.
Till dig ordinerar jag skarpare ögon och öron.
Enligt min åsikt har inte din fru några åkommor-
- som inte kärlek och uppmärksamhet skulle bota.
Vad tittar du på?
Ingenting.
Vad tänker du på då?
Många olika saker.
Jag tänkte på dans. Och spänning.
Och på många olika saker.
Vad...
Mr Millais.
Hej. Jag har inte sett dig här på ett bra tag.
Mår du bra?
Det borde du med tanke på dina framgångar-
- till vilka jag måste gratulera dig hjärtligt.
Tack, Ers nåd. Jag...
- ...frodas. - Och målar?
Ja, jag blev nyligen anlitad.
- Åh, det var bra. - Det är det.
Jag är stolt att säga att jag ska måla av vår förkämpe.
- Jag ska måla av mr Ruskin. - Mr Ruskin?
- Verkligen? - Jag kan knappt tro det.
Vi ska till Skottland snart.
- Skottland? - Ja, hans fru är därifrån.
Ja, det visste jag. Hur mår hon?
Bra.
Eller jag vet inte.
Jag tror att vi ska dit för hennes hälsas skull.
Skottland.
Var redo.
Jäklar.
Frukta icke, tappra följeslagare.
Frukosten-
-kommer snart.
- Rör dig inte. - Va?
Nej, rör dig inte.
Det är precis det ljuset jag vill ha.
Jag tänker inte posera mitt i en skotsk sjö...
Nej, men precis den vinkeln-
-och vattnet, och precis det ljuset.
Lysande.
Kan jag ta på mig skorna?
Ja.
Det är snällt av dig att du följer med, Everett.
Du anar inte...
Kanske gör du det. Du kan se.
Snällt av mig?
Utan din tro på mig skulle jag fortfarande svälta.
Dessutom betalar din far mig en bra slant för det här.
Euclid, Everett.
Grundläggande.
Du får läsa honom först, och sedan går vi vidare.
- Mr McPhail. Tack. - Ville du ha den här?
Everett?
Låt glädjen flöda.
Och posten och vår lunch. Tack.
Inte lika vit som jag hade hoppats, men den duger.
Ska vi?
Lunch först. Är du inte hungrig?
Vad är det?
Du har fått dåliga nyheter.
Min stackars mor.
Hon har förlorat sitt barn.
Hennes sjunde.
Jag vet inte hur hon orkar.
Jag är så ledsen.
Jag måste duka lunchen.
Hur är det med Effie?
Hon börjar nog bli bättre.
Luften och motionen gör henne gott.
Jag menar, efter nyheterna.
Vilka nyheter?
Förlusten av barnet.
Barnet? Vilket barn?
Mrs Gray, hennes mamma.
Förlusten av hennes barn.
Har hon förlorat ett till?
Var det det femte?
- Sjunde. - Sjunde?
Kära någon.
Berättade inte Effie?
Hennes mor förlorar barn så ofta-
- att hon nog inser att jag knappt skulle reagera.
Är inte det lite okänsligt?
Inte alls.
Kvinnan förökar sig som boskap.
De kan inte alla överleva.
Titta, vilket utsökt lövverk.
Du får vara i ditt esse för att kunna fånga det.
Vad är det?
Jag kan öppna fönstret, dra för gardinen-
-och tvätta utan att kliva ur sängen.
Det är som en snusdosa.
Hör du, John?
Ska vi börja tidigt, Everett?
Everett?
Ja.
Jag kan inte fortsätta. Mina fingrar är helt stela.
Kom. Låt mig hjälpa dig.
Jag har inte målat fem centimeter.
Var är Everett?
Han var precis bakom mig.
Han föll.
Vad hände?
Jag halkade av båten.
Låt oss gå och ta en titt.
Jag får inte bryta näsbenet.
- Gör jag dig illa? - Nej.
Nej, inte alls.
- Varför får du inte bryta näsbenet? - Va?
Du sa: "Jag får inte bryta näsbenet". Där ute.
Gjorde jag? Det var märkligt sagt.
Men det är bara för att-
- jag brukar använda mitt eget ansikte som motiv.
Det är billigare än att betala någon, så-
-min näsa är tämligen användbar.
Och du behöver den för att känna lukter.
Det också, givetvis.
Så där, det räcker.
Knepet är att veta när man ska sluta.
- Det är utsökt. - Retas inte.
Jag skulle harmas över sådan talang om du inte var så änglalik.
Din näsa är perfekt igen.
Påminn mig inte om min oförlåtliga självaktning.
Färdig.
Mina Edinburgh-föreläsningar.
Hon kommer inte att vilja komma.
Hon skulle bli uttråkad.
Jag blir bara borta några dagar.
Edinburgh ligger nästgårds.
Du ängslas inte över att lämna henne ensam?
Vart ska du någonstans?
Jag ska ingenstans.
Då är hon inte ensam.
John, du kan inte lämna henne ensam med mig.
Jag inser att det blir tråkigt.
Inte alls, jag menar att det är olämpligt.
För Guds skull. Be mrs McPhail stanna då-
-om du oroar dig för ortsborna.
Jag oroar mig inte för ortsborna.
John, du verkar inte bry dig om din frus rykte-
- när du lämnar henne ensam med en annan man.
En ogift man.
Jag hade älskat det här när jag var liten.
Det var platt där jag växte upp.
Älskade du det?
Det gjorde jag.
Ser du det där lilla trädet?
Älvor bor därunder sa min mor.
Jag trodde på henne helhjärtat.
Jag brukade lägga ut min frukost åt dem.
Nästa morgon var den alltid uppäten-
-av en räv eller något liknande-
-vilket bara bevisade deras existens.
En jul lagade min mor skinka.
Jag tyckte att älvorna skulle ha lite-
- så jag försökte skära upp lite men lyckades inte.
Så jag tog hela stycket.
Jag blev givetvis påkommen-
-och det var slutet på älvorna.
Men lycka för rävarna.
Över tusen på varje föreläsning.
Det var en stor framgång.
Men priset var hemska huvudvärkar.
Jag hoppas Effie inte var för besvärlig.
Självklart inte.
Kvinnor bör kunna sysselsätta sig själva-
- snarare än att ständigt ha behov av sällskap och uppmärksamhet.
Ursäkta mig.
Var har du varit?
Jag sprang.
Sprang vart då?
Vart som helst.
Varthelst mina fötter bar mig.
För Guds skull-
-byt om. Du kommer att bli sjuk.
Jag är sjuk.
Han får mig att må illa.
Jag vet inte hur du orkar med.
Jag orkar inte se dig plågas när jag inte-
-kan stoppa det.
Säg mig, vad ska jag göra?
Vad kan jag göra?
Snälla.
Du kan inget göra.
Vi återvänder till London.
Gravyrerna till min bok är klara.
Jag kan inte återvända.
Vi åker på måndag.
Jag kan inte återvända.
Inte ens evigt lidande kan vara värre-
-än att återvända med dig.
Jag bad inte om din åsikt.
Jag bara informerade dig.
Jag kan inte återvända.
Tro inte för ett ögonblick-
- att ditt uppförande här har undgått mig.
Det har det inte.
Jag har sett vad du försöker dölja.
Vill du verkligen förlora ditt rykte?
Det skulle verkligen hjälpa din utfattiga far.
Utmana mig inte, Euphemia.
För din egen skull.
Jag hatar dig.
Han har lyssnat. Han har iakttagit.
- Han vet. - Vill han fördärva mig?
Förstöra för mig?
Jag kan inte besöka dig i Denmark Hill.
Du behöver ha någon med dig.
Kan du komma på någon?
Jag vet inte.
Kanske min syster Sophie.
- Hon skulle inte väcka misstankar. - Då måste du ordna det.
Mr McPhail? Vi är klara.
Jag är klar, sir.
Everett, hjälper du min fru?
Gör inte så, kära du.
Du låter som en imbecill.
Det är snart nyår, och vi har ännu inte fått mr Millais porträtt.
Jag kommer nog ha tid att sitta åt honom i januari.
Ingen fara. Jag är bara ivrig att få se det.
Min kära, kanske kan du nämna det-
-nästa gång du skriver till honom?
Jag skriver inte till honom.
Det här är ett nytt tillskott till källaren.
Jag tänkte att vi bör vänja våra smaklökar-
- vid de tyska vinernas nyanser innan vår resa. Min gosse?
Ska ni på en resa?
Vi ska alla åka.
Ska jag följa med?
- Ingen sa... - Låt oss inte diskutera...
...något som redan är bestämt.
Jag vet inte varför Sophie måste se sevärdheterna i stan.
- Duger inte Peckham? - Hon sa att hon ville se St Paul's.
Nej, det gjorde jag inte alls.
Hon kanske hör dig.
Vi ska hälsa på en vän.
Everett?
Vad har de sagt om honom?
Ingenting.
John säger att du har gjort Everett olycklig.
Som du har gjort honom olycklig.
Vem är Everett?
- En vän. - Men inte vännen vi ska hälsa på?
Sophie, snälla.
Men John måste ha visat dig.
Han måste ha...
Låt mig försöka förstå.
Du säger att du fortfarande-
-inte-
-förstår alla detaljer-
- om äktenskapets mest intima umgänge?
Du har inte upplevt dem?
Han har aldrig ens rört mig-
-aldrig gjort mig till sin fru.
För han blev äcklad-
-av min kropp vår första kväll.
Efter det ville han vänta tills jag var 25.
Vid det laget sa han att jag-
- ogillade honom så att det vore en synd.
Och en större synd att skaffa barn.
För jag var syndfull.
Och förmodligen galen.
Och han-
-har aldrig sedan den stunden-
-sökt umgänge?
Aldrig.
Jag har aldrig hört talas om sådan grymhet.
Han måste vara...
Har han inte fullbordat äktenskapet-
-så skulle jag tro-
-att du inte är hans fru.
Men jag vet inget om sådana saker. Jag ska undersöka vad lagen säger.
Jag ska vara diskret.
Jag bönfaller dig att inte ställa till en scen med honom än.
Jag har läst alla hans böcker-
- och har alltid tyckt att han är excentrisk, men nu...
Högst besynnerligt.
Jag är helt förstummad.
Du kan sitta upp nu, mrs Ruskin.
Han måste vara galen.
Vem är det där från?
Effie.
Det finns inget mer du kan göra.
Låt det gå sin gilla gång nu.
Kom in.
Varsågod och sätt dig.
Ursäkta.
Jag har doktor Lees rapport här.
Du säger att han sa till dig att han tror din man är galen?
Intressant, men sinnessjukdom är tyvärr-
-ett otillräckligt skäl för skilsmässa.
Om det räckte-
- skulle hälften av alla äktenskap i London vara i fara.
Men kruxet är det här:
"Vi fann att de vanliga tecknen på oskuld är perfekta-
- och att hon är naturligt och oklanderligt skapt."
Så-
-där har vi det.
Jag måste säga, under alla mina år...
Fallet saknar motstycke, mrs Ruskin-
-men vi kan säkert ogiltigförklara-
- ditt äktenskap på grundval av uteblivet fullbordande.
Men vi måste vara försiktiga.
Håll dig borta från din man-
-så mycket du kan för att förhindra...
Förhindra vad då?
Låt oss bara säga, ansträng dig inte mer-
-än vanligt för att uppmuntra umgänge.
Du lägger ner mycket tid på att skriva.
Det gör jag, min ängel.
Jag har skrivit två böcker om modern målarkonst-
-en om arkitektur-
-och den här-
-om Venedig.
Här.
Vilken stor bok.
Och sedan ska jag skriva en bok lika stor som den där.
Den ska handla om din systers uppträdande-
-om hennes syndfullhet.
Men säg inget till henne, för då skulle hon hata dig.
Låt det bli vår lilla hemlighet.
Oroa dig inte.
Det gör inte ont.
Tack, George.
George?
Vad i Guds namn har du gjort?
Jag har inte gjort någonting.
Gör dig i ordning innan min mor ser dig.
Det tänker jag inte.
Du äcklar mig.
Jag har fått ett brev.
Från mor.
Hon saknar Sophie och har bett mig att ta henne till Skottland.
Då föreslår jag att du börjar packa.
Vad säger mamma?
Det är inte från mamma.
Titta i ditt rum och se till att du inte har glömt något.
Tack, George.
Jag önskar dig lycka, frun.
Ett stort uppbåd väskor för ett kort besök.
George, du får inte...
John heter jag egentligen.
Var är Sophie?
Hon är där uppe.
Men vi kan inte ha två som heter John-
-så vår husbonde valde George åt mig.
Jag hade inget emot det.
Det borde du ha haft.
Han tog ditt namn från dig.
Sophie, du kommer att missa tåget.
Raska på med väskorna, George.
Det är ingen vits att du följer med.
Alfred kan hitta en bärare. Du måste ju ändå arbeta.
Kan du hjälpa mig upp, John?
Vad gör du?
Lägg den i det här.
Vad tänker du göra med den?
Lämna den där.
De kommer att hitta den.
Kommer de inte att bli gramse?
Det är helt enkelt en av världens mest anmärkningsvärda tavlor.
Du måste vara väldigt stolt.
Mr Ruskin, sir?
Du har besök.
Var är vi?
Du måste hjälpa mig.
Mr John Ruskin?
Ja?
Jag har en kallelse till tingsrätten.
- Tingsrätten? - Från vem?
Mrs Euphemia Ruskin.
Den svarande måste själv ta emot papprena.
Lagen kräver det.
Och det här gäller?
Det är en privat angelägenhet.
Det går bra att berätta.
Okej.
En begäran om upplösning av ditt äktenskap, sir.
På vilka grunder?
Det är ett mycket känsligt ärende.
Mina föräldrar vet allt om mitt privatliv.
Icke desto mindre...
Jag kräver att få veta på vilka grunder.
På grundval av impotens, sir.
Hej.
- Vem är du? - Sophie.
Vad har hänt?
Du får inte gå till henne.
Du har inte tillåtelse.
Det skulle fördärva er, säger hon.
Hon bad mig att säga det här:
Hon älskar dig väldigt mycket-
- men är inte i skick att gifta sig med nu-
-utan mycket övervägande-
-för... vänta.
För hon vill inte bli klandervärd två gånger.
Vad sa han?
Han sa: "Säg åt henne att jag ser fram emot henne", nej-
- "att göra henne lycklig".
Vill du spela kort?
TILL NATSUMI CHRISTINA SHO HENRIK & SEBASTIAN MOUNTAIN
ALLA FÖDDA UNDER TIDEN FILMEN SKAPADES